- Hallo, Paul, hvor er kagedejen? - Fryseren gik i stykker.
Vi mistede en masse ting.
Den nye blev installeret i går.
- Den her virker nok lidt for godt. - Den virker i hvert fald.
Annie bliver ikke glad.
- Nå... Hvordan har Annie det? - Hun er gravid.
Tillykke.
- Du virker ikke overlykkelig. - Det er... Det er ikke det.
Se mig lige... Jeg er ikke ligefrem farmateriale.
Jeg ved ikke, hvordan man opfostrer et barn.
Jeg havde det på samme måde med det første. Det er...
Det er et stort skridt i en mands liv.
Engang svor jeg, at ikke ville blive som min far.
Men her er jeg. Giver de samme råd, som han gav mig.
En pakke cigaretter. Blue's.
- Kan du ikke se, at vi taler sammen? - Åh, undskyld.
Jeg troede, det her var en butik.
3 ÅR SENERE
- Ja? - Vi burde mødes.
Hvordan fandt du mig?
Tror du på skæbnen, Steven?
Før i tiden tænkte jeg aldrig over det.
Men jeg er begyndt at spekulere.
Okay...
Jeg nævner det, fordi jeg tror, det var meningen, vi skulle mødes.
At det var meningen, at denne samtale skulle finde sted.
Uanset hvad der skete i går, ville vi alligevel sidde her nu.
- Er det noget Sigmund Freud-fis? - Elisabeth Kubler-Ross, faktisk.
Jeg ved ikke, hvem det er. Var det derfor, du ringede til mig?
Eller vil du fortælle, hvorfor du har brug for en med min ekspertise?
Hvor vil du begynde?
- Jeg kunne skyde dig her og nu. - Det går ikke. Det er imod reglerne.
- Reglerne? - Jeg må ikke vide, at det sker.
Hvis jeg skyder dig her og nu... uden varsel...
- Havde du så vidst det? - God pointe, men det ville ikke gå.
Jeg skal ikke ville dø. Lige nu vil jeg gerne.
Ellers havde jeg ikke talt med dig.
Har du... betalt nogen for at skyde dig før?
Jeg fremprovokerede en situation, og...
det gik tydeligvis ikke helt.
Nej... Hvorfor gør du det ikke bare selv?
Hvad ved mit ansigt får dig til at tro, at jeg ikke har forsøgt?
Jeg har gennemgået en række forskellige fremgangsmåder og...
- Jeg har en teori. - En teori?
- Ja. - Jaså?
Var dit seneste forsøg at springe ud fra en bygning?
Lidt. Det var ikke helt planen.
- Hvorfor kom du ikke på det tidligere? - Jeg var bange for højder.
Jeg tror, det kaldes svimmelhed.
Er du sikker på, at du vil gøre det her?
Nu har du chancen, hvis du ikke er det.
Folk begår selvmord hele tiden.
Når det ikke lykkes, skyldes det ofte, at de egentlig ikke ønsker at dø.
Som regel... er det for at få opmærksomhed.
Et desperat råb om hjælp.
- Det her er meget mere kompliceret. - Er det?
Hvis du tager røven på mig... Laver numre.
At jeg dræber dig, bliver det sidste, du skal bekymre dig om.
Hvis jeg siger det, så lov mig, at du ikke synes, det er dumt.
Det gør jeg allerede.
Jeg sprang ud fra Humber Bridge i London sidste år.
Over 200 personer har begået selvmord der.
Jeg er en af de fem, der har overlevet.
Det her... selvforskyldt skudsår.
Du forstår, hvad jeg mener. Jeg er ligesom Cane.
Der foregår noget, som jeg ikke kan kontrollere.
- Siger du, at du ikke kan dø? - Det er en forbandelse.
Var dét det hele?
- Hvornår skal jeg gøre det? - Det skal ske, når jeg ikke vil dø.
Hvordan skal jeg vide, hvornår det er?
Jeg betaler dig godt. Vær kreativ.
- Det var en fornøjelse, mr Wells. - Percival. Kald mig Percival.
- Hvordan har vi det i aften - Kaffe. Sort.
- Hvad er der? - Egne opgaver, ser jeg.
Så du freelancer igen?
Jeg havde brug for pengene.
Du skal have min godkendelse, inden du gør noget.
Noget som helst.
Det er nemme penge.
Jeg tjener ikke ligefrem meget ved at arbejde for dig.
Du arbejder ikke ligefrem gratis.
Frank Dubois.
- Er han død eller hvad? - Der skete noget.
Der var en hændelse.
- Det bliver 12,95, sir. - På den anden side af gaden.
- Har du noget imod at stige ud her? - Ja. På den anden side af gaden.
- Ja, du kan gå over vejen. - Nej, på den anden side.
Hør her... Betal nu bare og stig ud.
- Er du ledig? - Ja, han skal bare betale.
- Jeg betaler, når vi er derovre. - Du er meget besværlig...
For helvede.
- Besvimede du? - Det var et anfald.
Så du har stadig problemer med at gå over vejen.
- Og vores gamle ven Frank? - Arbejdet fortsætter.
Du er vågen. Hvordan har du det?
Du blev skudt tre gange i toget.
Husker du det?
Det kan have været en velsignelse i forklædning.
Da vi fjernede en kugle, fandt vi en tumor meget tæt på din rygrad.
Vi fjernede den uden komplikationer.
Den var ikke ondartet, men hvis den var vokset-
- kunne du være havnet i kørestol. Eller du kunne endda dø.
Alt andet ser godt ud. Ingen af sårene er livstruende.
Ingen større skader på de indre organer, ingen arterieskader.
Vi kunne dog kun fjerne den ene af kuglerne.
Så du kan få problemer med sikkerhedskontroller.
Tre kugler.
Du er meget heldig at være i live.
Jeg værdsætter anstrengelsen, men du kender betingelserne.
Tror du stadig ikke på mig?
Jeg tror det, når jeg ser det.
Det er en ambitiøs teori, men...
det er stadig fjollet. Det er ikke muligt.
Du så mig lande på taxien, ikke?
Kan du huske de tre kugler, du plantede i mit bryst?
Folk falder ned fra huse, bliver skudt. Jeg har hørt mere utrolige ting.
Det er en forbandelse.
Okay. Lad os sige, at det er det.
- Det er det. - Nej, men vi siger det.
- Hvordan bryder vi den? - Det ved jeg ikke.
Kom nu. Du har tydeligvis en meget livlig fantasi.
Du lader til at vide alt om alt andet, men ikke det?
Hvad skal jeg gøre?
En varulv... En varulv dør af en sølvkugle.
Vampyrers svaghed, hvidløg. Superman, kryptonit.
- Det er ikke nogen tegneserie. - Jeg forsøger bare at være ærlig.
- Du er nedladende. - Nej, jeg forsøger at forstå dig.
Fra mit perspektiv er dit perspektiv sindssygt.
Jeg ved, at det er tosset, men der er ingen anden forklaring.
Det er ikke nødvendigt. Ting sker. Prøv at fatte det.
Der findes ikke skæbne eller karma, og helt sikkert ikke forbandelser.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal bevise det. Jeg troede, det var tydeligt.
Det er nok. Legen er slut.
Vi er begge to voksne. Sandheden er, at jeg kvajede mig.
Vi var i et tog, og jeg sjuskede. Normalt er jeg mere omhyggelig.
Hvor mange gange har du gjort det her?
Så... Du skal altså være glad, hvis det her skal fungere?
Ikke rigtigt. Jeg skal være i en sindsstemning-
- hvor jeg oprigtigt føler, at jeg vil leve.
Men du sagde, at du ikke vil leve. Ikke sandt?
Det er et problem.
Jeg sagde ikke, at det er let. Det er derfor, jeg betaler så godt.
Hør... prøv at lære mig at kende. Find ud af, hvad der styrer mig.
Hvad jeg synes om, ikke synes om. Hvad jeg finder glæde i.
Det her er ikke velgørenhed. Jeg dræber mennesker.
Du bad om et forslag.
Du er ikke forskellig fra de andre.
En kugle i hovedet gør det samme ved dig som ved alle andre.
Lad os håbe det.
Vi ses, når vi ses.
Hvordan går det?
Du er heldig at være i live.
- Hvor skal vi hen? - Derover.
Over gaden.
Hvad er det her for et sted? Kunne du ikke finde noget roligere?
Jeg har været isoleret det meste af måneden.
Kun spist hospitalsmad og set elendigt tv.
Undskyld, at jeg ville lidt ud.
Gør det ondt?
Hvilket? Det hul, hvor mit øje plejede at være?
- Nej, når du forsøger at begå selvmord. - Det vil du ikke vide.
Hvis du ikke havde vendt dig om, havde jeg ramt dig i nakken.
Så havde du ligget i et lighus nu. Sandsynligvis.
Sandsynligvis? Nogen begynder at tro.
- Et pokkers tilfælde. - Nej, det skete af en grund.
Jeg er måske ikke den rette til jobbet.
Jeg har ikke været mig selv på det seneste.
Af alle de hundreder af taxier her i byen landede jeg på din.
Du finder ud af det.
Tak.
- Is? - Hvad er der i vejen med is?
Jeg har en sød tand.
Fortæl, hvorfor du så gerne vil tage livet af dig.
- Ingen kærlighed fra dine forældre? - Det har intet med det at gøre.
Det har alt med det at gøre.
Hvordan skal jeg hjælpe dig, hvis jeg ikke får alle oplysninger?
Jeg mener... Du sagde, at jeg skulle dræbe dig, når du mindst venter det.
Jeg forsøgte, og det gik ikke. Lad os være kreative.
Jeg vil ikke tænke på det.
Hvornår var du lykkelig sidst?
- Lykkelig? - Ja.
Den seneste gang, du ikke følte dig som en selvmordstruet galning.
- Nej, jeg bliver deprimeret. - Det er lidt for sent nu, ikke sandt?
En, du elsker?
Jeg nærmer mig vist. Har du mistet en, du elsker?
Godt klaret.
Var du psykiater, inden du gik ind i mordbranchen?
Du burde have dit eget tv-program.
Jeg har ikke rette personlighed.
Du har forberedt dig. Så er mine penge da ikke blevet spildt.
Hvad hed hun?
- Sig det nu, hvad hed hun? - Chris.
Det er et fint navn. Jeg synes om det. Det lyder sexet.
Hvordan var hun? Sig noget, hvordan så hun ud?
180 centimeter, smilehuller og en enorm pik.
- Sagde du enorm pik? - Ja.
- Var det en shemale? - Nej, han var en mand.
- Er du bøsse? - Jeg er gay.
Ja? Boller du fyre?
Du milde.
Jeg mener... det er... Ja, godt for dig.
Så længe du synes om det og er glad... og den anden person...
- Jeg stopper dig der. - Okay. Hvad skete der?
Vil du dø eller ej, hvad skete der?
Han blev myrdet.
- Var det dig? - Nej, jeg er ikke som dig.
Nej, du er ikke som mig. Bestemt ikke som mig.
Nu har jeg det.
- Jeg har en idé. - Åh, en idé.
Fortæl. Jeg er meget spændt.
Først vil jeg lige minde dig om, at det her er noget pjat.
- Er det klart? - Krystal.
Godt. Har du overvejet at date igen?
Jeg er et menneske. Jeg værdsætter selskab.
Men at date... Det tager tid at skabe et forhold.
- Jeg vil ikke leve så længe. - Jeg taler ikke om en relation.
Ikke som i at "date" date. Jeg taler om at bolle.
Se på mig. Jeg ligner en sørøver. Hvem ville...
lave noget seksuelt med mig?
Det her er Valley. Der er sikkert bøsser overalt.
Måske endda her.
Hvad?
Hvad har jeg sagt?
- Hvad vil du have? - En fadøl, tak.
Og hvad han vil have.
Dirty martini. Ekstra dirty.
- Tak for drinken. - Det var så lidt.
- Hvad hedder du? - Ken.
Ken... Jeg har en ven, som gerne vil møde dig.
- Jaså? Hvor er han? - En fin fyr, men lidt genert.
- Han hedder Percival. - Ikke lige min type.
- Men du er gay? - Ja, og?
- Han har en pik. - Hvabehar?
Han har en pik. Hvad mere har du brug for?
Hør... Han trænger virkelig til et knald.
- Laver du sjov med mig? - Han er ikke særlig pæn...
- Hvad fanden bilder du dig ind? - Jeg betaler.
- Du er syg i hovedet. - 300. 500, hvis du gennemfører det.
Jeg betalte dig for at dræbe mig, ikke uskyldige mennesker.
Jeg efterlader ikke vidner.
- Hvor er han? - Jeg begravede ham.
Han var et godt menneske.
- Du kendte ham ikke. - Han fortjente ikke at dø.
Hvad skal jeg gøre? Jeg er prof, ingen løse ender.
Du skød ham i ansigtet. Mig kvalte du bare med en pude.
Jeg havde dårlig samvittighed over dit øje, okay?
Jeg ville ikke vansire dig mere, end jeg havde gjort.
Han var et godt menneske.
Han så ud over mit ansigt og syntes om mig, som jeg er.
- Fik mig til at føle mig speciel. - Det var det, han fik penge for.
Hvabehar?
Jeg betalte ham for at have sex med dig.
Stop nu.
Begynder du nu at tude? Jeg går hjem. Ring, når du er færdig.
Det her er ikke nogen skide leg.
- Mit navn er Steven. - Dejligt at møde dig, Steven.
- Vil du ikke sige, hvad du hedder? - Du spurgte ikke.
Det er Jessica.
Jeg ser dig ofte her.
Altid alene.
- Hvad arbejder du med? - Jeg dræber folk.
Er der mange penge i det?
- Er du god til dit arbejde? - Ikke den seneste tid.
Jeg har ikke fået sex i nogen tid.
Lover du at være god til det?
Jeg er nødt til at spørge om... din klap.
- Hvad er der med den? - Er det noget mode eller...
Det var en ulykke.
- Hvad skete der? - Jeg faldt og mistede et øje.
- Føj da. Det var sikkert blodigt. - Ja, det var det vel.
Undskyld, jeg vil ikke stirre.
Jeg er ved at vænne mig til den.
Jeg har aldrig rigtig set mig selv som en fyr med klap for øjet.
Det er okay. Du ser... godt ud.
- Den her giver jeg. - Tak.
- Brad, ikke sandt? - Jo.
Er du herfra?
Kom så. Knep mig. Knep mig hårdere.
Kom nu.
Stop. Stop.
Stop.
Stop nu.
For fanden! Væk fra mig.
- Hvad gjorde jeg? - Du ville kvæle mig. Skiderik.
- Undskyld. - Hvad fanden er der galt med dig?
- Gå ad helvede til! - Undskyld.
Jeg troede, du syntes om det.
Tag bukserne af og luk øjnene.
Brad? Hvad laver du?
Hvad fanden?
Synes du, at det er en okay livsstil?
I bøsser giver mig kvalme.
Du ved måske, hvem vi er... Men vi ved, hvem du er.
Hvis du bare tænker på at indblande politiet...
beder du os om dræbe dig.
Det her er, hvad der sker, hvis man går rundt og sutter pik.
Betragt det som... en lærestreg.
Hvad sagde du? Bøssen vil sige noget.
Tal højere.
Alle I bøsser... kan sutte min pik.
- Hallo? - Jeg har låst mig ude.
Vil du være sød at åbne for mig?
- Hvem er det? - Lejlighed 10, Frank Dubois.
Hallo?
Hvem er det?
Ved du, hvad klokken er?
Far?
Kan du høre det der?
Jeg kan høre, hvad du tænker.
Der er noget i vejen.
Jeg kan ikke gøre det her længere.
- Gøre hvad? - Det ved du sgu da godt.
Du har dræbt folk hele livet. Og pludselig kan du ikke?
Hvorfor er Frank Dubois stadig i live?
Der sker noget...
Der sker noget med mig.
Jeg føler mig... Jeg føler mig anderledes.
Min dreng... jeg kan se lige igennem dig.
Jeg kender dig bedre, end du selv gør.
At lyve for mig er kontraproduktivt. Du føler intet.
- Det her er anderledes. - Nej, det er det ikke.
Det er anderledes.
Jeg føler ting, jeg ikke har følt længe.
Som hvad?
Jeg tror ikke, jeg kan gøre det her længere.
Dræb bøssen... og kom videre.
Hvorfor skader du mennesker?
Det ved jeg ikke.
Gør du det... Gør du det, bare fordi du kan?
Jeg vil aldrig kunne forstå det.
Hvordan folk kan gøre så forfærdelige ting mod hinanden.
Hvorfor der er så meget had og vrede i verden?
Kan du huske, da du blev født?
- Dine første ord? Første skridt? - Selvfølgelig ikke. Det kan ingen.
Mit tidligste minde er om min far.
Han smed mig med hovedet først gennem et glasbord.
50 sting.
Det var det mest kærlige, nogen havde vist mig.
Indtil Annie... kom.
Din kone?
Hvor er hun?
- Er det derfor, du gør det? - Det går tilbage til dét.
Det første minde.
Det var ikke det...
Det var ikke det, der skete. Det var det, jeg tænkte netop da.
Jeg så mig selv samle et af glasskårene op...
og skære halsen over på ham.
Se ham bløde ihjel.
Jeg kan ikke have været mere end fire, fem år dengang.
Det var det, der gik gennem mit hoved.
Det er ikke den slags tanker... børn bare har.
Ikke på den måde.
Så hvor begyndte det hele?
Jeg ved det ikke. Jeg kan ikke huske, at jeg blev født.
Jeg husker ikke mine første... ord, første skridt.
Jeg kan ikke huske, hvornår alt det her...
begyndte, men...
det er, som om det altid har været der.
Jeg er ikke bedre end de mænd, der gjorde det der.
Fem mod en. Det er ikke retfærdigt.
- Er du herfra? - Bare på besøg.
- Ferie? - Forretninger.
- Hvad arbejder du med? - Jeg er sælger. Livsforsikringer.
- Jaså? Er du i byen længe? - Nej, jeg rejser i morgen.
Det var en skam.
- Jeg bor på Grand Royal. - Det er et godt hotel.
- Går salget godt? - Nja. Det er lidt trægt i øjeblikket.
Det var trist.
Jeg har en fornemmelse af... at det snart vender.
Den her giver jeg.
Hvornår får du fri?
- Skal vi tænde lyset? - Jeg synes om mørke.
Hvad laver alle de aviser? Har du hund?
Hvad laver du?
Hold kæft, ellers bliver det hovedet. Okay?
For helvede!
For fanden!
Av!
Ring til de tre gentlemen, der overfaldt min ven forleden aften.
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Ved du ikke, hvad jeg taler om?
- Kors... - Du får ti sekunder.
Inden jeg ringer til alle kontakter i din mobil og dræber dem.
- Ti sekunder. Ring til dem. - Det har jeg gjort. De er på vej.
Er det sådan, det fungerer?
Hvornår kommer de?
Når man taler om fanden.
- Hvad laver du på gulvet? - Mærkeligt.
For helvede.
Nej, nej...
- Træk bukserne ned. - Hvad?
Tving mig ikke til at spørge igen.
Det hele.
Nej... Tving mig ikke til at gøre det her.
Jeg tvinger dig ikke til noget.
For helvede. Nej.
- For helvede...! - Kom nu, det er ikke så slemt.
Se, jeg missede et sted.
Shit!
For helvede...!
For helvede.
Hvorfor hader du homoseksuelle så meget?
Er du religiøs? Fanatiker?
Fik du lidt for meget opmærksomhed fra din onkel?
Det er måske bare mig.
Jeg er ikke i stand til at forstå det.
Jeg er ligeglad med, om du er gay, straight, sort, hvid, lilla.
- Jeg dræber alle. - Nej...!
Dræb mig for fanden bare!
Nej, det er for let.
Du får lidt tid til at tænke over det her.
Hvis du finder på at hævne dig eller at sige det til nogen...
Så kommer jeg tilbage og afslutter det, jeg begyndte på.
Op med humøret. Det er en god dag for dig.
Du er heldig at være i live.
Jeg laver bare sjov.
Så det her er dit sted?
- Har du lavet alle dem her? - Ja.
Så det er dét, du gør? Du er kunstner?
Jeg forsøger.
- Tjener du penge på dem? - Nogle gange.
De er med på gallerier, og hvis nogen synes om dem, køber de dem måske.
- Noget nyt? - Et igangværende arbejde.
- Det er et ansigt. - Tak, det var også meningen.
- Har du et navn til det? - Christopher.
Slap af, jeg dræbte ikke dem alle.
Hvad gjorde du ved ham?
Vi kan sige... at han er en forandret mand.
Hvad er der?
- Du gav mig hans adresse. - Ja, og?
Hvad troede du, der ville ske?
Sig mig en ting. Vær ærlig.
Inderst inde ønskede du, at jeg skulle dræbe ham, ikke sandt?
Gjorde du ikke?
Gider du åbne et vindue? Malingen giver mig kvalme.
Jeg trænger også til frisk luft.
Hvorfor gjorde du det?
Hvem ved, hvorfor jeg gør alt, hvad jeg gør.
Men selv tak.
Engang var jeg bange for højder.
- Ikke længere? - Jeg blev svimmel.
Første gang, jeg sprang ud fra en bygning, var jeg meget bange.
Måske... Det var måske ikke højden, du var bange for.
Inderst inde var du måske bange for at dø.
Jeg ønskede at dø. Det var sådan, jeg kom over min frygt.
Hør... Hvis jeg var dig, ville jeg ikke opfatte det som en forbandelse.
Tænk over det. Det er, som om du er uovervindelig.
Du kan gøre hvad som helst uden konsekvenser.
Hvis du ikke er bange for at dø, hvad er du så bange for?
- Klovne. - Klovne?
- Ja, lige siden jeg var lille. - Det var ikke dét, jeg mente...
Der må være en grund til, at du så gerne vil dø.
Misforstå mig ikke, jeg ved, hvordan det er at miste nogen.
Der er noget, du ikke fortæller. Der ligger mere bag.
Jeg elskede Christopher. Han blev taget fra mig.
Hvis du ikke dræbte ham, forstår jeg ikke, hvorfor du føler dig skyldig.
- Hvem har sagt noget om skyld? - Jeg så dit maleri.
Det havde intet med ham at gøre.
Fint. Vil du have et råd? Vil du bryde forbandelsen?
Så skal du møde din største frygt.
Hvad er din største frygt?
Jeg kan se, at du har haft anfald før. Epileptiker gennem tre år.
Har du taget din medicin?
Hvis du vil have et langt liv, bør du tage det her alvorligt.
En tidligere patient fik et anfald på sin balkon på niende sal.
Foran en flok skolebørn. Bare fordi hun ikke tog sin medicin.
Jeg er... Jeg er døsig nok uden piller.
Ved du, hvor heldig du har været?
Du var så tæt på at blive kørt ned.
Ni ud af ti gange havde sådan et køretøj knust dit hoved.
Jeg var vel heldig.
Du må være her af en grund.
Hallo!
Hvad er der? Må du ikke gå over vejen?
Jeg kan da godt gå over. Hvorfor?
- Kom herover. Vi går ind på caféen. - Nej, der har jeg været.
- Og? - Jeg syntes ikke om den.
- Det er en café. - Jeg hader kaffe.
Fint. Hvor skal vi så gå hen?
Vi ligner et par pædofile.
Jeg er en bøsse med klap for øjet. Tror du ikke, jeg er ligeglad?
Men du har ret, det er et mærkeligt sted at spise frokost.
- Hvorfor? Det er pizza. - Der er et pizzeria overfor.
Pyt.
Skrid, jeg spiser.
Synes børn, at den slags er sjovt?
Det er et møgspil.
Hvordan kan du ikke synes om nak-en-kroko?
Jeg ved ikke, hvad det er.
- Har du aldrig spillet nak-en-kroko? - Hold op med at sige nak-en-kroko.
Det her er meget sjovere.
Det her udsender et forkert budskab til børn.
Som et budskab fra Gud?
Du taler altid om Gud, astrologi, skæbnen og sådan noget lort.
Min tro på Gud er stærkest, når jeg vil give nogen skylden.
- Hvorfor tror du, at Christopher døde? - Hvabehar?
Han er død. Tror du, at han døde af en grund?
Når jeg har fundet ud af det, kan jeg måske dø i fred.
- Noget at drikke? - Kun vand. Ingen is.
Er det her Annie?
Hvad sagde du?
- Er det her Annie? - Ja.
- Sej! Er den antik? - Vær forsigtig.
- Hører du opera? - Ja.
Jeg har en bog, som du skal læse.
- Hvad for en bog? - Har du læst Voltaire?
Jeg har hørt om ham.
Den hedder Candide. Klassisk Voltaire.
Den betragtes som et af hans bedste værker.
- Hvad handler den om? - Skæbnen.
At ting sker, uanset hvad du gør. Man kan ikke forandre det.
Og en masse teoretisk vås, du ved.
Jeg tror, du vil synes om den.
Har du en aspirin?
- Har du hovedpine? - Det gør ondt overalt.
Ja, der er nogle på badeværelset. Medicinskabet.
For pokker, Steven...
Du har medicin nok til et masseselvmord.
Bare tag for dig.
Jeg har forsøgt. Det lykkedes ikke.
Hvor lagde jeg bogen? Den skal være her.
- Har du forsøgt at tage dit eget liv? - Hvad?
- Eller bare tænkt på det? - Nej, det kan jeg ikke påstå.
- Heller ikke en lille smule? - Nej.
- Hvorfor? - Aner det ikke. Det har jeg bare ikke.
Hypotetisk talt tror du på skæbnen.
Du tror, der er en mening med alt, at alt sker af en årsag.
Hvo fanden er den bog?
Hvorfor tror du, Annie døde?
Den var her for to dage siden.
Hvad er dit formål?
- Hvad er det her? 20 skide spørgsmål? - Jeg er bare nysgerrig.
Jeg forsøger at finde bogen, og du distraherer mig. Okay?
Okay, undskyld.
Der er den. Jeg har fundet den!
Percival!
Percival?
Hvad fanden?
dræbt af flugtbilist.
Forbandede svin.
Hvor fanden skal du hen?
Lad være, jeg har en kone. Hun har lige født en datter.
Nej, lad være.
Betjent Green er okay. Han er stabil. Intet livstruende.
Han er et godt menneske. Fik en datter for nogle uger siden.
- Har du børn, mr Ray? - Nej.
Han er meget taknemmelig for det, du gjorde.
Du bragte dig selv i fare for at redde ham.
Kuglen smadrede mit vindue. Jeg så skudvekslingen.
Ja... livet er pudsigt, ikke sandt?
Kuglen misser dit vindue og...
Hvem ved? En lille pige må vokse op uden sin far.
Er det der læbestift?
Hør... Jeg dømmer ikke en mands livsstil.
Du reddede en af vores. Vi er dig evigt taknemmelige.
Du er en helt.
Det skete noget i aften. Det er svært at forklare.
Skæbnen, tror jeg... Jeg ved det ikke. Jeg fik et... et gennembrud.
Jeg reddede en mands liv, Percival. En betjent.
Først troede jeg, at det var et tilfælde.
Så tænkte jeg på det, du sagde.
Jo mere jeg tænkte på det... jo mere tror jeg, at det skete af en årsag.
Hvorfor? Jeg ved det ikke.
Jeg har aldrig følt sådan her...
om noget.
Jeg ved ikke, hvad mit formål er. Ikke endnu, i hvert fald.
Men i aften havde jeg et formål. I aften...
gjorde jeg noget meningsfyldt.
Jeg kan ikke forklare det. Der var en masse forskellige elementer.
Da de blev samlet, alle de stykker... Det var perfekt.
Som om det altid havde været meningen.
Jeg... Jeg ved ikke...
Jeg ved ikke, hvorfor Annie døde. Jeg...
Jeg kan ikke sige, hvorfor Christopher blev myrdet.
Men for første gang i mit liv...
Percival. Mine handlinger... Mine handlinger havde en berettigelse.
En rigtig berettigelse.
Jeg ved ikke, hvorfor du stadig lever, hvad dit formål er.
Det er noget, du selv må finde ud af.
Men jeg ved, at... intet af det her ville være sket uden dig.
Og det takker jeg dig for.
Og aftalen gælder ikke længere. Hører du det? Den gælder ikke.
Pengene er dine.
Desuden... Verden er et bedre sted med dig i den.
Hvad fanden laver han?
Percival!
Hallo, Percival!
Hvad fanden er der med dig?
For pokker.
Kors...
For helvede da.
Hvad har du gang i?
Troede du, at det ville virke? At gå ud foran biler?
Shit.
- Kom nu. - Christopher blev taget fra mig.
Jeg ved det godt... Kom, rejs dig op.
Hvor har du den fra?
Det var koldt.
Det regnede den aften. Gaderne var våde.
Jeg havde ret. Skæbnen førte os sammen.
Alt det her skete af en grund.
Hvor fanden har du den fra?
Sig for helvede ikke, at det var dig.
Christopher blev taget fra mig.
Jeg var på en bar.
Det er ved at være tid.
Kom så. Kom tilbage i morgen.
- Du bad mig konfrontere skylden. - Hold nu kæft!
Af alle mennesker og taxier landede jeg på din.
Alt det her skulle ske. Det er sådan her, det skal ende.
Kom nu, jeg fortjener det.
Kom nu!
Det er meningen, at det skal ende sådan her. For helvede.
- Stå stille! - Læg pistolen!
For helvede.
For helvede!
Han rettede en pistol mod dit ansigt.
Hvis nogen kan give et signalement af manden, så er det dig.
Og alligevel... husker du intet.
Du indser måske ikke, hvor heldig du er at være i live.
Kan jeg hjælpe dig?
- Hvad er det? - Læs det.
- Jeg er ikke med. - Det er din nummerplade, Frank.
- Hvorfor har du det nummer? - Fordi jeg ved alt om dig.
Hvem er du? Hvordan ved du, hvad jeg hedder?
- Jeg har dræbt mange mennesker. - Hvabehar?
Jeg dræbte folk, allerede inden Annie døde.
Efter at hun gik bort... Jeg ved ikke. Jeg begyndte at tænke at...
jeg måske gjorde det af en grund.
Jeg bilens nummerplade.
Jeg så nummeret... tydeligt. Jeg så det.
Men da jeg vågnede, kunne jeg ikke huske det.
Et par bogstaver og cifre kom frem, men jeg ikke hele nummeret.
- Regningen, tak. - Jeg troede, jeg kunne huske det.
Det var der. Det var der.
Jeg kunne ikke nå det.
Jeg ved ikke, hvad du taler om, men det begynder at blive ubehageligt.
Jeg slog hovedet og havde svært ved at huske.
- Hvem er ham der? - Så jeg...
Jeg dræbte alle med nummerplader, der mindede om det, jeg huskede.
Hør... Du har vist fået nok.
- Hvad? - Du skal gå nu.
Jeg skal videre.
Kan du ikke se, at jeg er i gang med noget vigtigt?
- Jo... - Godt. Tak.
Så dukkede din nummerplade op.
Dit nummer kom.
Jeg troede i lang tid... at det var dig.
Hør... Jeg tror, du har fat i den forkerte.
Jeg var ved at dræbe dig, Frank. Jeg var ved at dræbe dig.
Men du var heldig. Meget heldig.
I hvert fald heldigere end de andre.
- Hvad mon det kan skyldes? - Det ved jeg ikke.
Tror du, det var skæbnen, der reddede dig?
Hvis jeg planter to kugler mellem dine øjne her og nu.
Det ville overtrumfe idéen om skæbnen, ikke sandt?
Eller ville det stadig være dét, der var meningen?
Er det skæbnen? Eller er det på grund af min frie vilje, at du lever?
Jeg ved det ikke.
Jeg ved det fandeme ikke.
Vær taknemmelig, Frank. Vær taknemmelig.
Hej, Steven.
Jeg kan ikke gøre det.
Du skal.
Men inden du gør det... skal du tilgive mig.
Du skal tilgive mig først.
Jeg er ked af det.
Det er jeg også.
- Tilgiv mig. - Det kan jeg ikke.
Nej... Ikke endnu.
Hvordan kendte du Percival?
Han var... Vi var venner.
- Jeg er Todd. Percivals bror. - Steven.
- Stod I hinanden nær? - Ja.
Ja, det gjorde vi.
Han... holdt de fleste på afstand.
Også mig. Især efter at Christopher døde.
Hør... Som du ved, var Percival meget kunstnerisk.
Ja, jeg så nogle af hans malerier. Han havde et stort talent.
Ja.
Hør... Et af hans foretrukne gallerier udstiller hans ting.
Som en mindehøjtidelighed.
Han ville nok gerne have dig med.
- Ja. Tak. - Tak.
Jeg tror dig ikke.
Jeg vil skide på, hvad du tror eller ikke tror.
For jeg er færdig.
Du er en morder. Det har du altid været.
Det nytter ikke at forsøge at ændre på det. Det er dét, du er.
- Denne samtale er slut. - For nu, Steven.
For nu.
Han malede det her kort efter, at Christopher døde.
- Steven, ikke? - Jo.
- Du er... - Todd.
- Percivals bror. - Ja. Godt at se dig.
Jeg er glad for, at du kom.
Jeg har altid beundret hans talent. Selv som barn malede han altid.
Jeg er ikke sikker på, om jeg synes om hans nyeste ting.
- Det er smukt. - Ja... det er det.
Det er bare så mørkt. Deprimerende.
Hjerteskærende faktisk.
At en, du elsker, er så... ked af det.
Jeg håber bare, at han nåede at få en slags afslutning.
Det her er hans tidligere ting. Man kan se forskellen.
Det er sådan, jeg foretrækker at huske ham.
Jeg kan huske, at han arbejdede med det her.
Ja, det her... Det her er det sidste, han lavede.
- Christopher. - Ja.
Ja, han malede det efter hukommelsen. Ingen fotos eller malerier.
Utroligt, ikke sandt?
Jeg kendte Christopher godt, og...
Det her har virkelig indfanget ham.
Kan du ikke se, at vi taler sammen?
Undskyld. Jeg troede, det her var en butik.
Mødte du nogensinde Christopher?
Stev... Steven?
Steven?
Du er meget heldig at være i live.